Bože, ne daj da pobegne! Pucaj, pucaj ponovo!
Oh, Marč.Pobegla je opet, prokleta. Neka je sto puta prokleta.
Šta je tako smešno?
Opet si je promašila. Čekala si predugo.
Ovo je strašno.
Treći put.
Treći put za mesec dana. Šta da radimo?
Ono što znamo.
O, bože moj! Edvina!
Sreća da si ovde, Edvina. Mala moja.
Ništa ti se nije desilo? Sirotice moja.
Da, naravno. Vidi, Marč.
Vidi kako drhti i kako joj lupa srce, sirotica.
- To je dobar znak. - Strašno bije.
Mogla bi da umre od straha. Šta da radimo?
Kaži joj da snese jaje. To bi bilo dobro za nju. I za nas.
- Hajde. Budi od koristi. - Kako ja mrzim tu lisicu.
Ovaj će početi da pupi.
- Trebalo bi da ga posečemo. - Da mu prihranimo koren.
- On će se obnoviti. - Previše je star.
Takođe je osušen i ružan, letos jedva da je imao deset listova.
Ali on je još uvek živ.
- Jedva da je živ. - Ali on je još živ.
- Oh, moj bože! - Šta je bilo?
Kolači! Zaboravila sam da su kolači ostali u rerni.
Spašeni su, Marč! I u pravo vreme
Sad ću da ih probam. Nešto sam promašila.
A sve sam uradila kako piše u receptu.
- Oh, moj bože... - Zašto stalno govoriš Oh, moj bože?
- Nisam stavila dovoljno brašna. - Ideš mi na živce.
Imaš maniju da stalno ponavljaš jedno te isto.
Šta si rekla?
- Šta si rekla? - Lepo miriše.
Hvala. A sad mi ne smetaj. Mrdaj dupe sa stola.
Tvoja majka ti nikad nije rekla...
da od previše hrane može stomak da naraste
i da ti se čak mogu zatvoriti i creva.
Marč, skloni noge sa stola? Molim te.
Hvala.
Odjavljujemo emisiju "Remek dela klasične muzike"
Sledi metereološka prognoza. Očekuju se velike snežne padavine...
Znaš li da nije bilo te lisice koja nam krade kokoši
sada bismo imale skoro pozitivnu nulu?
Zar se ti ne nadaš da ćemo imati profit?
Nećemo biti bogate, ali ovo je bar naše.
I niko ne može da nam naređuje šta da radimo.
Znamo da radimo skoro sve poslove.
- To nije bitno. - Da, ti to stalno govoriš.
Ali, ne znam, ponekad se osećam krivom.
Svi mi imamo loš dan.
- Marč... Ti nisi srećna? - Ne. Nisam nesrećna.
Hoćeš li da te malo masiram?
Da, to bi mi se dopalo.
Baš je dobro!
Šta čitaš?
"Poljoprivredna enciklopedija".
"Crvena lisica je noćna zverka.
Dokazano je da se lako prilagođava promenama
koje čovek pravi u svom okruženju.
Ona je proždrljivi lovac živine.
Ipak, estetsku vrednost ovog dragulja naše faune
ne treba zanemariti. Ovaj svestrani mesožder, sa svojim legendarnim lukavstvom,
pruža puno uzbuđenja ljubiteljima šume i prirode".
Da li si uzbuđena?
Uzbuđena mojim noktima.
Da li si dobro?
Jako.
Sad ću da uđem u kadu i ostanem tamo dok se ne istopim.
So za kupanje je na mojoj strani ormana.
"Kad budem star i to s razlogom. I dalje ću nositi pantalone".
- Ko je to napisao? - Ne znam, nemoj mi reći.
- Hajde, jedan, dva... - T. S. Elliot.
Nagrada ide dami. Sapun i pranje leđa po želji.
Marč, kako je hladan krevet!
Joj kako je lepo toplo ovde, Marč.
Hvala što si mi ugrejala krevet.
Marč?
Hej...
Ako nam nestane kapital, i izgubimo farmu
šta bi radile?
Igrale bi u cirkusu zajedno. Otkud znam? Hajde, spavaj.
Dobro.
- Laku noć. - Laku noć.
Hajde, hajde, jedite.
Marč, šta nije u redu? Jedva da si jela.
Nisam gladna.
Izašla si jutros rano. Nisam te čula.
Da.
- Šta si radila ceo dan? - Ništa. Šetala sam.
Ograda je pala na jednom mestu.
Sledeći put kaži mi, zato što ja
ne volim da ostanem sama.
Unervozim se. Čujem svuda buku.
Ovde nije bila puška. Ti si je ponela sa sobom.
- Izvini. - Da. U redu je.
Hej, danas sam gledala katalog i videla sam divne zavese,
bež boje, sa štampanim listovima bledo-plavim.
Plaćanje je za 30 dana, ne treba ništa da platimo mesec dana.
- Pokazaću ti. Videćeš. - Čekaj, Džil.
- Šta je? - Danas sam videla lisicu.
Bila mi je blizu kao ti sada. Imala sam pušku ali nisam pucala.
- Zašto nisi? - Ne znam.
Zurila je u mene. I ja sam u nju.
Nije se uplašila. Samo je gledala u mene.
- Ali to nema smisla. - Znam.
Ništa nisam radila ceo dan, samo sam mislila o njoj.
- Nosila si pušku? - Da. Nosila sam je.
Ako si nosila pušku, zašto nisi pucala?
Ne znam. Ne znam. Bila sam iznenađena.
Ne znam. Gledala me je. Gledala je u mene.
Stajala je ispred mene.
- Nije se uplašila? - Nije.
Oh, Marč. To ne može biti. Nije logično.
- Ali tako je bilo. - To je besmisleno.
Da, znam. Ali tako se desilo.
Bilo je čudno.
Vidi, Euridika je pobegla!
Euridika, Euridika!
- Euridika! - Euridika!
- Hajde... - Drži je, Marč. Hvataj.
Hajde, idemo. Imam je, Džil, Imam je.
Kreći. Drži je čvrsto. Drži je čvrsto, Džil!
Izdajice. Dobićeš ti svoje...
Izdajice.
- Ne, Marč. - Pusti me!
Sviđa ti se? Hladno je, eh? Hoćeš još, hoćeš li?
Ustani. Prehladićeš se. Kosa ti je mokra.
Hajde, da vidimo ko će pre do kuće, a?
Moraš da zatvoriš ogradu, inače će nam pobeći opet.
Čekaj, ovo nije pošteno! Hej, čekaj me!
- Hej... šta je ovo? - Vruć rum.
Rum ujutru, razbudi dan.
Rum uveče, donosi san.
Svakako te ugreje.
Marč, Da li je ta lisica ženka? Da li ima
- kako se kaže... znaš. - Sise?
Ne, ne. To je mužjak.
Kako ti to znaš?
Zato što znam.
Marč, bila sam u pravu za ovo mesto, zar ne?
Nikad se nisam osećala... nikad, ni kod kuće, ovako sigurno.
Ovas je dostigao cenu od 15 centi. Imamo li ga dovoljno?
Opet isto. Ili si gluva ili si odsutna.
Svaki put kad otvorim usta imam osećaj da smetam.
- Ne budi smešna. - Šta ja tu mogu.
- Ne budi smešna... - Zašto?
Daleka, odsutna, šta ja znam?
Izgleda kao da ti je teško da razgovaramo.
Molim te, preklinjem te. Nemoj sada da me udaljiš od sebe.
Izvini, nisam primetila.
Dobila sam pismo od mog brata Roberta.
- Preporučeno. - Ah, je li?
- Kako je on? - Izvrsno.
Kaže da sad izlazi sa devojkom koja je sestra Džima Kolinsa.
Sećaš li se Džima? Visok momak, plav
Koji me je zvao da idemo na razna mesta.
Da, sad sam se setila.
Poslednji put videla sam ga...
na eskurziji na jezeru leto pre diplomiranja.
- Ti si bila bolesna. - Da. Imala sam grip.
Svi smo se napili.
Pili smo pivo. Sećam se da mi se vrtelo u glavi.
Odjednom je počela da pada kiša. Svi smo se razišli.
On me je uhvatio za ruku i potrčali smo, trčali smo kroz šumu.
Trčali smo kroz šumu. Spotakla sam se i...
on me je uhvatio, Obrglio me je svojim rukama.
Gledao me je u oči, ogroman i stran.
Zgrabio me je za ramena i gurnuo me je, oborio me je dole
na meku i mokru travu.
Kako je teško bilo njegovo telo preko mojeg, pritiskalo me je,
pritiskalo me je toliko da nisam mogla više da se pomerim
To je bilo kao da sam ja meka glina
a on je utisnuo svoje telo u moje.
To je lisica!
Bože moj, Marč, vidi!
Patrone, patrone.
Šta hoćeš?
- Šta je ovo? - Stoj tamo. Ne mrdaj.
- Šta se loše desilo ovde? - Šta hoćeš?
- Zar ovde ne živi Vliajm Grenfild? - Ne.
- Pitam te sad, šta hoćeš? - Ja sam mu unuk. Zar on nije ovde?
Starac koji je živeo ovde prezivao se Grenfild.
- Da, to je moj deda. - On je umro prošle zime.
On je umro?
- Kako to da ti nisi znao? - Bio sam dugo na moru
a ni on ni ja nismo voleli da se dopisujemo.
- Gospođice, ako nemate ništa protiv? - Oh, Marč...
Prestani. Skloni pušku.
Provodio sam leta ovde s mojim dedom do pre nekoliko godina.
Sad sam u Port Houpu, popravke i čišćenje.
Hteo sam da ga vidim.
Ova kuća... on ju je izgradio sam. Ona će trajati... zauvek.
Ovaj kauč je poderan, ja sam sedeo ovde i vukao ga za kosu.
- To je istina, ja sam ga zakrpila. - Stvarno?
- Odlično je urađeno. - Hvala.
Divno je videti ovo opet.
Vidite ove inicijale?
P. G. To su moji. Pol Grenfild.
Urezao sam moje ime a deda me je uhvatio
i kaznio me je da jedem tri dana stojeći.
Došao si pešice iz sela? To je dugačak put.
- To sam i ranije radioo. - Da, naravno.
Dobro, hoćeš li da sedneš da se odmoriš malo?
Pa... Nisam siguran...
Oh, ne. U redu je, molim te. Skuvaću čaj, ili više voliš kafu?
- Kafa bi bila u redu. - Ja ću to.
O, bože. Znaš šta, ova kuća se mnogo promenila.
- Na bolje? - Da li se ti to šališ?
Dobro je što ste srušili ziid koji je delio dnevnu sobu i trpezariju.
- Čija je to bila ideja? - Moja. U celosti moja.
- Tebi se to dopada? - Jako.
Pa onda ove zavese. I kako su samo sašivene.
Pokušale smo da uradimo sve što možemo da je učinimo što prijatnijom.
- Na kraju krajeva ovo je naša kuća. - Ja mislim da je dobro urađeno.
- Da li je puška napunjena? - Naravno. Nemamo mnogo posetioca ovde.
Osim toga jedna lisica nam pravi puno štete.
Ah, da. One imaju jazbine s druge strane planine.
Vi govorite kao da je to jedna ista.
Da, to je jedna ta ista i napada nas mesecima.
- Zašto se smeješ? - To je strašno. Šta radite s njom?
Pucamo povremeno.
A poneka plačem a ponekad vičem kad vidim
- da leti perje. - To je smešno.
- Kako se zovete? - Džil. Džil Banford i Elen Marč.
I vi same radite sve teške poslove na farmi?
Da. Imamo samo kokoši i ide nam dosta dobro.
Možda bi bile efikasnije kad bi imale muškarca na farmi.
Ne radi se tu o efikasnosti. Nismo verovale da ćemo ovako teško raditi.
A zašto ste počele ovo?
Pa... radi boljeg života. Nezavisnosti i ostalog.
Recite mi, da li ste ikad probale da pričate s njima?
- S kim? - S kokošima. Govorim ozbiljno.
Moj deda jeste. Otišao je u kokošarnik i...
i nežno ih je kritikovao koliko ga one koštaju para.
Sutra dan je svuda bilo jaja.
- Ti to oziljno? - Naravno. Najmanje tuce.
I ne samo to. Bila su onakva kakva je on želeo.
Jaja na oko, kajgana, barena, po želji.
Užasno!
Pa, bolje bi bi bilo da krenem.
- Gde ćeš odsesti? - Negde u selu.
Želele bi da te ispratimo, ali putevi su tako loši.
Ne, smrznuto je i mogu da se vratim.
Znaš... htela bih da te zamolim da ostaneš, ali...
Šta?
Ne, ništa, to ne bi bilo u redu. Nije do nas, ali
kad bi saznali u selu...
Oh, Marč... Šta ti kažeš?
U redu. Baš me briga za selo. Meni to ne smeta.
Dobro, onda ostani.
- Sigurna si da je u redu? - Da. Marč.
Da, što nas je više to se više smejemo.
Pa, divno je što ne moram da se vraćam.
Pa, spremiću ti sobu. Laku noć.
Laku noć, gđice Marč.
Laku noć.
Pipice, jedite, jedite.
Zdravo, zar nije čaroban?
Jako lep.
Lep?
Rekao bih da ova čarobna ptica
ima nekoliko kila.
- Pogodio sam je u krilo. - Da, to je čarobna ptica.
Ti si iskusan lovac, gdine Grenfild.
- Pol. - Pol.
Ja veoma cenim tvoje mišljenje.
- Ja ću ga očupati. - Ne trudi se. Ja ću to da uradim.
Gđice Marč, daj im da jedu i noću.
One spavaju i onda su aktivnije danju.
- Vidi se da su se izlegle iz jaja. - I ja sam se izlegao iz jaja.
Reci mi koliko dugo imate problema s lisicom?
Otkad imamo kokoške.
Možda bi ja mogao da uradim nešto s njom.
Ona je veoma pametna.
Bravo, gđice Banford, ovo je prekrasno. Vidi ovo.
- Ovo je čarobno. - Hvala.
- To je ono što ja zovem lepota. - Mora da je veoma ukusno.
Ne zna se ko je bolji kuvarica ili lovac koji ga je ulovio.
Ja nemam zasluga. Ali kuvarici svi komplimenti-
- što je pripremila ovako sočnu gozbu. - Oh, stvarno.
O, Marč, ne... Ne, molim te. Izvini.
- Evo, uzmi, posluži nas. - Sa zadovoljstvom.
Šta više voliš, krilo, batak ili belo meso od ove divne ptice, đice Marč?
Ne pravim razliku.
Izvinite.
Nadam se da voliš šafran u pirinču.
- Molim te, razmazićeš me. - Čovek, koji je...
proveo toliko vremena na moru, zaslužuje da bude mažen.
Oh, nemoguće. Izvini, ne mogu da verujem da kuvarica može biti ovako dobra.
Predivno je.
Slušaj, možda je drsko od mene, ali...
primetio sam da... ima mnogo stvari koje ovde treba uraditi.
Ograda je polomljena, i krov na štali.
Nemate dovoljno drva za zimu.
Uostalom, treba mnogo toga popraviti.
Imam 15 dana do povratka na brod i ja bih nešto mogao da uradim.
Ne znam da li ćete mi dozvoliti, ali ja bih to rado uradio.
Čak i po cenu da me odbijete, ja sam to morao da pitam.
Ja...
Ja ne znam. Marč?
- Zašto nešto ne kažeš? - Šta očekuješ da kažem?
Ono što osećaš.
- Pa, meni je svejedno. - Onda...
Ja svakako mislim da bi to bilo divno. On bi bio ovde kao moj brat.
Bilo bi lepo da imamo još nekog u kući.
Marč?
- Ja ne mislim da gđica Marč... - Za mene je to u redu.
Meni nije važno.
Onda je to u redu?
Da, u redu je.
Marč, ovo bismo zaista mogli proslaviti uz nekoliko čaša jabukovače?
- Moraćemo da otvorimo novo bure. - Ja ću to.
U podrumu je. Tamo, s desne strane.
Obećala si mi da ćeš me učiti da sviram gitaru.
- Šta treba da radim? - Stavi prst na žicu.
- Ovako? - A sada drugi, ovde.
Pritisni jagodicama žice.
A sad trzaj. Trzaj.
- Kakva grozota. Nikad neću nauučiti. - Ide ti dosta dobro.
- Ne podsmevaj mi se - Ozbiljno. Ide ti dobro.
- Hoćeš li da mi sipaš? - Ne, Marč, već sam dosta popila.
- Ne obraćaj pažnju na nju. - Ne, Pol.
Već sam popila dovoljno. Ne obraćaj pažnju.
Ali ja nisam popila dovoljno.
Gdine Grenfield.
O hajde, ti si htela zabavu. Hajde da proslavimo.
Hladna je i duga zima. Farma je začarani zimski svet.
O hajde, daj da proslavimo.
Proslavimo da oteramo prokleti sneg,
proklete kokoši i da imamo dosta drva za ogrev.
I prokleta lisica. Da nju ne zaboravimo.
Znaš li da ti ličiš na lisicu. Strašno.
- A naročito kad jedeš fazana. - Marš, ovo je strašno što govoriš.
Ona je bila devica, mlada i lepa, On je bio Don Žuan, lukavi žandar,
On je nju pipao, njoj se to svidelo, i šapnula mu je tiho "radi šta želiš"
Ovo je užasno! Gde si to naučila?
'Opa cupa, 'opa cupa, iako to nisi radila nikad pre.
'opa cupa, 'opa cupa i devica nećeš biti nikad više.
Marč, da ti nešto kažem? Mislim da si pijana.
- To? To je apsulutno smešno. - Apsulutno smešno?
Da, pitaj gdina Grenfielda.
Ti si bio na moru, zar ne? Jesam li ja pijana?
Pa, ja...
Vi mislite da jesam, eh? Napunite mi je do vrha.
Pustila ga je da radi šta želi s žarom koji ih je iscrpio
On je to učinio i kad je svršio ona mu nije dala da prestane.
'opa cupa, 'opa cupa, iako to nisi radila nikad pre.
'opa cupa, 'opa cupa i devica nećeš biti
nikad nikad više.
Dosta, dosta. Marč, dosta je bilo.
Hajde, ustani. Pomozi mi da je podignem.
Luda si kao struja.
- Izvinjavam se. - Hajde, idemo.
Dosta je za danas. Idemo gore. Laku noć. Hajde, idemo gore.
Baš dobro, kakvo drvo! Biće nam dosta za ceo život
- Šta si rekla? - Rekla sam, trajaće nam doveka.
- Da, najmanje nedelju dana. - Marč, vidi.
Od ovog debla dobićemo dobar ogrev.
Pokušavam da je ubedim da posečemo ovo drvo ali ona neće ni da čuje.
Rekla sam da je stablo još živo i da ne dam da se poseče.
Daj da ti pomognem.
- Mogu ja to i sama. - Teško je.
Rekla sam da ja to mogu i sama, gdine Grenfield.
Pol, sećaš se?
Gđice Banford.
Za tebe.
- Sviđa ti se? Znaš šta je ovo? - Naravno, visibabe.
Našao sam ih pored potoka.
Hvala.
Vidi, Marč, ovo divno cveće koje mi je doneo Pol.
- Gledaj, zar nisu lepe? - Jako lepe i teško ih je naći.
Gde je ona plava vaza?
Jesi li završila, Marč?
Na kaminu je topla supa. Doneću ti tanjir.
- Gde je Pol? - Ne znam.
Znaš, našla sam sjajan recept.
Možemo napraviti marmeladu od svih jabuka koje smo sakupile.
Sećaš se?
Evo, sedi, hajde.
Brzo ćeš se zagrejati.
Ja se nikad neću ugrejati. Imam hladne ruke.
One su kao ledenice.
Džil će sad napraviti džem.
Ti, sa tvojim loncima i receptima, vladaš elementima.
Čarobno, Džil. Baš super.
Oh, Marč. Ovo je surovo. Ovo je stvarno surovo.
Pakao. Idi u pakao.
- Elen, hoću nešto da te pitam. - Evo ti, Euridika. Biće ti dovoljno.
Elen, hoću da te pitam da se udaš za mene.
Od prvog trenutka kad sam te video znao sam da hoću da se oženim s tobom.
- Ne govoriš razumno. - To nije stvar razuma,
već osećanja. Hoću da se udaš za mene.
Hoću da mi budeš žena. Ja to moram uraditi.
Svaki put kad te vidim poželim to.
- Ne znam o čemu pričaš. - Ja znam. Želim da budeš moja.
- Ćuti, molim te. - Slušaj ti mene.
Reci.
- Šta? - Da ćeš se udati za mene.
- Ne mogu. - Da, možeš. Znaš da možeš.
Tako mora biti. Reci. reci to.
- Ne, ne mogu. - Reci da možeš.
Elen,
Želim da se oženim s tobom.
Veruješ mi, zar ne?
Elen...
Ja te želim.
Marč, Pol, čaj je gotov.
Marč, mislila sam...
Da biste želeli čaj.
Gđica Marč mi je pričala kako ste se upoznale u koledžu.
- Bole me oči večeras. - Stvarno, Džil?
- Dajem peni da saznam šta misliš. - Bacaš pare.
- Kakve su mi šanse. - Jesi li ikad platila?
Da, ponekad me to košta 25 penija nedeljno.
Mi se toga igramo kad nemamo šta da radimo.
Nemate šta da radite?
Kad nam je dosadno.
Ovde je ponekad jako dosadno.
- Žao mi je što to čujem. - Mora da si očekivao da čuješ nešto drugo.
Mene to izluđuje.
Drago mi je da je tako.
- Kada se vraćaš? - Za nekoliko dana.
Lisice.
Mladi uče da love.
- Mrzim taj zvuk. - One šmugnu tako brzo.
Brzina nije uvek od koristi.
Možeš da odeš u šumu i čekaš jelene
Očekuješ da će se pojaviti na vidiku.
Kad se radi o lovu moraš da se usredsrediš.
To je neka nedoljiva unutrašnja sila.
To nije ono što ti radiš,
već ono što osećaš.
To je nešto što želiš jače nego što želiš jelena,
nad tobom gospodari neka čudna sila.
I to je ono što ubija lovinu pre no što pucaš.
Jelen će pokušati da umakne, ali će to biti beskorisno.
jer je tvoja volja jača.
Ti čak ni ne znaš da ti puška počiva na ramenu.
Ne povlačiš obarač.
Zato što tvoja volja vodi tane do njegovog srca.
Tvoja volja.
- Lisica? - Šta?
Može li tvoja volja pogoditi njeno srce?
- Naravno, kao i tvoja. - Ne, pokušala sam ali nisam mogla da pucam.
- Nisi želela njenu smrt. - Da, jesam.
Zbog kokošaka i svega ostalog.
Oh, Marč, prestani. Ne mogu više da slušam te gluposti.
Idem u krevet.
- Jesi li me čula? - Jesam.
- Da li ideš i ti? - Da, za koji trenutak.
Dobro. Nemoj predugo.
Vatra će se ugasiti.
Čekaj.
- Još uvek mi nisi odgovorila. - Šta?
- Da li ćeš se udati za mene. - Ne mogu na to da ti odgovorim.
Da, možeš.
Elen, reci mi da.
Džil me zove, moram da idem.
- Možeš li mi reći? - Za ime boga, Pol...
Da. Udaćeš se za mene?
- Pusti me. - Ne pre no što kažeš.
- Reci da. - Da, da, da...
- Reci. - Da, da, šta god ti kažeš.
- Obećavaš mi? - Da, hoću.
A sad me pusti, moram da idem.
Da.
Vreme je da odemo odavde.
Dobro jutro.
- Kasniš. Sve se ohladilo. - Ne brini. Samo ću kafu.
Spavao sam kao klada.
Jesi li? Ja nisam.
Znaš šta, gđice Banford?
Mislim da bi trebalo da vas dve imate odvojene sobe.
Nervira me pomisao na to kako vas dve spavate zajedno.
Imam jednu ideju.
Elen i ja ćemo sagraditi još jednu sobu pored kuhinje.
Šta to?
Još jednu sobu. To ima smisla, naročito sada.
Šta ti kažeš?
- O čemu on to priča? - Elen.
Reci mi o čemu se radi? Objasni mi.
Elen i ja ćemo se venčati.
- O, pa ovo je smešno! - Ali to je istina.
Ne verujem ti. Marč, kako možeš da budeš takva glupača? To je ludost. On je propalica.
- I propalice se žene. - Marč, šta ti kažeš?
To nije tvoja briga.
Moja je briga da ona ne upropasti njen život.
To je njena stvar, ona ne mora da polaže račune tebi.
To je istina, ja ne moram da polažem račune nikom!
Zato prestanite oboje.
- Elen, zašto joj nisi rekla...? - Ne želim sad da razgovaram o tom.
Smiri se, momče. Smiri se.
Ja nikad ne bi mogla da živim u istoj kući s tobom.
Mrzela bi da budem u istoj sobi s njim.
Umrla bih. Bile smo lude što smo mu dozvolile da ostane.
To je samo još nekoliko dana.
Hvala bogu. Taj čovek ne igra pošteno.
Zar ti to nisi shvatila, Marč?
Jedino što on želi je ova farma. To neće dobiti dok sam ja živa.
- To nije istina. - On tako misli.
Zašto smo mi došle ovde? Zato da nas izmanipuliše jedna propalica?
Ako ne dobije ono što želi, on će te ostaviti.
Veruj mi, ostaviće te. On neće ostati ovde.
- Dobro, reći ću mu onda. - U redu. Tačno tako.
Ne brini za njega. On je štetočina, on samo želi da te iskoristi.
Marč, tako sam uplašena. Bojim se šta će se desiti.
Niko ti neće nauditi. On odlazi za par dana.
Mi smo tako same.
- Šta se dogodilo? - Ubio sam lisca.
- Šta? - Ubio sam lisca!
- Prestrašio si me na smrt. - Stvarno? Žao mi je.
Osetio sam da je ovde.
- Zar nije lep? Elen, siđi dole da ga vidiš. - Ne sada. Sutra ujutru.
- Siđi dole, Elen. - Ne, ujutru, Pol.
- Lep je. - Drago ti je što je mrtav?
- Valjda jeste. - Ja odlazim prekosutra.
Vraćam se na brod po moj novac.
- Napravićemo plan. Venčaćemo se kad se vratim. - Molim te, Pol.
Složili smo se.
Ne mogu da ostavim Džil tako brzo. Ona zavisi od mene.
Krajnje je vreme da ona nauči da se stara o sebi.
- Ne mogu sad da razgovaram o tom. - Kada?
Ići ćeš vozom?
Da, jutarnjim.
- Prekosutra? - Da, prekosutra.
Kakve planove imaš?
- Planove? - Da, za tebe i za Marč.
Kada se venčavate?
Nismo još sigurni.
Kako to misliš? Nećete moći da sve postignete?
Mi ćemo se venčati vrlo brzo.
Ti tako misliš?
- Da, za mene je to prosta stvar. - Onda ste vi sve unapred isplanirali.
Baš tako, mi smo sve isplanirali unapred.
Htela bih da znam, da ne ispadne neki problem.
Razume se, ako Marč uskoro ode, ja ću morati da potražim drugog ortaka.
- Zar ona ne može da ostane ovde? - Ne.
Ovde nema mesta za bračni par. Farma treba da donosi prihod.
Nema šanse da ostane ovde ako se uda. Apsulutno ne.
U redu, onda, mi ćemo se vratiti u Vermont.
Jesi li čula ovo, Marč? Nisam znala da želiš da živiš u Vermontu?
Ne. Za mene je to novost.
Iskreno, Pol, mislim da bi trebalo bi da upoznaš Marč s vašim planovima.
Ona ima pravo da kaže svoje mišljenje. Marč, da li ti želiš da ideš u Vermont?
- Ne znam. Razmisliću o tom. - Zar ti moraš da razmišljaš o tom?
U redu. Ne želim da te prisiljavam.
Marč, ne umem ovo da proknjižim, da li hoćeš da mi pomogneš?
Ne sada, Džil. Idem u krevet.
- Daj da ti pomognem. - Mogu i sama.
- Što si takva? - Rekla sam da mogu i sama.
Ne mogu da prestanem da mislim da sam nekom na smetnji.
Ne, to nije istina.
Pogledaj ga samo, kako drsko stroji tamo.
Ja stvarno ne razumem kako je uspeo da te ovako ponizi.
Da te obesčasti.
Samo trenutak, Džil, ja uopšte nisam obesčašćena.
Pa kako ćeš da nazoveš to što te je ovaj čovek
napravio budalom? Za ime boga, Marč, videćeš kako je to
u trenutku kad se odlučiš.
Ako već nisi.
Mislila sam da imaš više ponosa, Marč. Verovala sam u to.
Ponavljam, ne znam kako si dozvolila da se ponizmo obe.
Mene niko ne može da ponizi, pa ni ti, Džil.
Da, naravno, na kraju ću ja biti kriva za sve.
- U redu, sutra će sve biti gotovo. - Drago mi je.
- Što pre, to bolje. Mrzim te. - Stvarno? Nisam baš sigurna.
Marč, šta si htela da kažeš?
Marč, pitala sam te nešto.
Pol,
Mogu li da pričam s tobom na tren? Molim te.
Htela bih da te zamolim za uslugu.
Ti hoćeš da ideš u Vermont? Dobro, dobro.
To mora biti dogovoreno pre no što se Marč uda za tebe.
To je najrazumnije što može da se uradi. Ja to govorim zato što
ne postoji mesto gde ćete živeti.
Znam da će ovo izgledati sebično kad to kažem
ali ja želim da ona ostane ovde.
Ali ja to hoću.
Molim te, tražim samo da razmisliš ovom i daš vremena i Marč
da i ona razmisli o tome. Samo to.
Smatraj ovo kao pogodbu.
Ja je želim. I ja ću je i uzeti.
Bez obrira na to šta će biti s njom?
Ja ne znam šta ona ima s tobom.
Molim te, saslušaj me.
Ja imam nešto para, to nije mnogo. Sve to može biti tvoje
ako je ostaviš na miru.
Kako to da se ti nisi udala?
Ti si privlačna. Imaš lepe oči.
I lepo telo. Ali...
ti nikad nisi bila s muškarcem.
Mislim da je to tvoj problem.
Ovo je to što zaista želiš.
To što ti treba.
Gladna sam, šta ima za večeru?
Neka neko nešto kaže. Ovo liči na sahranu.
- Još kafe? - Da, molim.
- Džil? - Ne.
Dobro, odneću je.
- Kad sutra polazi voz? - U 11 i 20.
- Pitam se da li nosiš tvoje stvari? - Ne boj se, neću ostati.
Doći ću samo po Elen.
Koliko je sati?
Deset i pet.
- Ideš li u krevet? - Sačekaću tebe.
Dobro... samo trenutak.
Idem malo napolje na svež vazduh.
- Ideš li sa mnom u šetnju? - Sada?
Hajdemo.
Marč, zar ideš napolje u ovo doba noći?
- Što da ne? - U toj haljini?
Smrznućeš se. Ne pravi gluposti, Marč.
- Ne brini za nju - Marč, molim te, ne budi luda.
Neću. I ne brini za sudove, ja ću ih oprati kasnije.
Džil!
Plakaće. Pre ili kasnije.
- Pol, kako možeš da budeš toliko siguran? - Ja to jesam.
Ne mogu da zamislim moj život bez tebe.
To ide zajedno.
- A ako to nije istina? - Istina je, i ja to znam.
Volela bih da sam i ja tako sigurna.
Ovo je... za mene sve tako nestvarno.
Kao da se sve ovo dešava nekom drugom a ne meni.
Da li ja izgledam nestvarno?
Ne.
- Ne kada sam s tobom. - Ja sam sad ovde.
Da, jesi.
- Ali, ja ipak... - Da li se bojiš?
Ne.
Možda želiš da budeš sa Džil?
Ne, mislim da ne želim.
Mora da ti je hladno. Vratimo se unutra. Naložiću vatru.
Daj mi ruku.
Šta nije u redu?
Reci mi. Šta nije u redu?
Želim te, Pol. Želim te.
Pol, Pol, molim te, Pol.
U voz!
Jednu nedelju, najviše dve.
- Pol, ja... - Potrebna si mi.
Potrebna si mi. Ne brini, vidimo se za nedelju dana.
Obećavam ti da ću se vratiti po tebe. Biću tu.
- Džil, slušaj me, molim te. - Odlazi.
- Treba da razgovaramo. - Nema tu šta da se kaže.
Pogledaj se. Moraš da paziš na sebe. Ne možeš dalje ovako.
Dva dana nisi jela.
- Daj da ti spremim nešto. - Ne, ja...
Ne, molim te. Ne mogu ništa da jedem.
Pogledaj samo tvoju kosu, sva se zamastila.
Marč, reci mi, da li je to ono što želiš?
Ne znam, Džil.
Volela bih da mogu da ti odgovorim.
Ovde sam bila jako srećna.
Ja mislim da sam odgovorna za tebe,
u ovom našem malom svetu.
Ali kada sam s njim ja želim da ga dodirnem.
Ali kad sam u njegovom zagrljaju, ja osećam
kako se topim. Kako ništa ne ostaje od mene.
Ali kad on nije tu... Ne znam.
Konfuzija ovlada mnome.
Marč, ti moraš... da budeš sigurna.
- Šta ja mogu da nađem ovde? - Sebe.
Nešto što on može da ti uzme.
- Nisam htela da te provredim. - Znam.
Ja tebe volim odavno.
- Uvek sam želela da te dodirnem. - Znam.
Dragi Pol, izvini ali nema drugog izbora do da ti pišem.
Razmislila sam dobro o svemu, o tebi i o meni.
Uvidela sam da je ovo nemoće. Shvatila sam da te ne volim.
Ne mogu se udati za tebe.
Ja znam šta ljubav znači, čak i kad je u pitanju Džil.
Ja nju znam i kad smo zajedno, mislim da znam i samu sebe.
Imale smo sve u životu ovde. Iako to ne može dugo trajati,
sve dok traje, ima svoj smisao. Ne mogu se udati za tebe.
Sve što mogu je da tražim oproštaj od tebe i da se nadam da ćeš razumeti.
Molim te pokušaj da mi oprostiš. S poštovanjem, Elen Marč.
- Neću da odustanem. - Molim te, ne budi tvrdoglava.
- Molim te ostavi ga. - Tek sam napravila zasek.
Smrzavam se, hladno mi je! Hajdemo, Džil.
Misliš da je to smešno? Dobro, hajde, uzmi je. Hajde.
Ja sam rođeni drvoseča.
Sigurna si da neće da padne na šupu.
- Ne. Ako ništa drugo, pašće preko ograde. - Dobro, nju možemo popraviti.
Misliš, ja mogu da je popravim?
To su stvari koje ja radim za tebe. Dobro.
Idemo. Sad, sklanjaj se.
Marč, oh, Marč. Gledaj.
- O bože. Šta ćemo da radimo? - Ne brini. Sve će biti u redu.
- Znači, sečete ga? - Da, konačno.
Nismo te očekivale.
Šteta. Još je živ. Ah, baš ste bile vredne.
Marč, zašto ne kažeš nešto?
Da, trudile smo se ali bez mnogo uspeha.
- Mogu li ja ovo da završim za tebe? - Spasio bi nam posao.
Džil se boji da će pasti na šupu.
Ne, ja ne mislim tako.
Čekaj.
U redu.
Bolje bi bilo da se skloniš, gđice Banford .
Ne budi glup, zar ne vidiš da će pasti na drugu stranu.
- Možda nisi u pravu. - Ne lupaj gluposti.
Mislim da je bolje da se skloniš.
Ako hoćeš to da uradiš, ne razmišljaj dvaput nego uradi.
U redu.
Pusti me, pusti me, Džil!
Ona je mrtva.
Približno 100 kokošaka, Uglavnom bele i crvene.
Jedna krava, konj, četiri guske, 150 kila hrane,
jedan mlin za pšenicu, 8 bala sena i nekoliko baštenskih alatki.
A sad detaljno nameštaj.
Sto za ručavanje od borovine, Jedan zidni sat,
jedna fotelja sa naslonom, jedna stolica za ljuljanje, sve stolice, jedna viktorijanska sofa.
Uzgred, gdine Grenfild, primećuje se da je krpljena.
Dobro, milsim da sam pokrio sve. A sada lične stvari.
Gđice Marč, gđice Marč?
Elen.
Šta da radimo sa odećom gđice Benford?
Odećom?
- Uklonite je. - Poklonite je u dobrotvorne svrhe.
Dobro, ako želite da stignete na voz, morate požuriti.
Putevi su loši, moram da vozim pažljivo.
Elen.
Hajdemo sada.
- Moraće da se popraviš krov. - Da.
Sve će biti u redu. Znam da ćeš biti srećna.
Hoću li?
Preveo Mita